Alle tviler når en mann sier han tilbrakte en hel helg med Gud.
I et skur, av alle steder.
Og ikke et tilfeldig skur. Dette var selve Skuret.
Det jeg skal fortelle er litt... Det er faktisk veldig utrolig.
Men det må ikke bety at det ikke er sant.
Mack ble født i Midtvesten.
En bondegutt i en slekt med irske røtter, -
- oppvokst med trælete never og strenge regler.
Se på meg! Se på meg!
Faren var menighetsleder. En skapdranker.
Særlig når regnet ikke kom. Eller kom for tidlig.
Og mye av tiden imellom.
Mack!
Jeg tok eplepai ut av ovnen nå. Kom og få en skive.
- Nei takk. - Det var ikke noe spørsmål.
- Vær så god. - Takk.
Se på meg, vennen.
Fedre skal ikke gjøre sånt mot barna sine. Det er ikke kjærlighet.
Skjønner du det?
- Hva skal jeg gjøre? - Snakk med Gud.
Han lytter alltid.
Syng med. De som føler kallet kommer frem til alteret.
Den søndagen, ved predikantens ord...
...kunne han ikke tie mer.
- Jeg er lei for det. - Det er greit.
Bare fortell Ham hva du er lei for.
Jeg får ham ikke til å slutte.
Jeg prøver, men når han drikker...
...da slår han mamma.
Jeg prøver å beskytte henne. Men jeg kan ikke!
Hvorfor får du meg til å gjøre dette, gutt?
Hvorfor skjemmer du meg ut i alles påsyn?
Si det. Si det!
Adlyd foreldrene i alt, thi det behager Herren.
- Høyere! - Kolosserne 3:20!
Adlyd foreldrene i alt, thi det behager Herren!
Han fikk pryl til langt på natt.
Det som skjedde etterpå liker ikke Mack å snakke om.
Jeg håper du kan tilgi meg en dag.
La oss bare si at smerte klarer å lage floker inni oss.
Og får oss til å gjøre det utenkelige.
Stryknin
13 er altfor ung til å skulle være voksen.
Det vi holder hemmelig klarer å klore seg opp til overflaten.
Alt i orden.
Mack og Nan hadde vært gift i 18 år, stort sett lykkelig.
Hun er limet som holder familien sammen.
Kommer vi oss ut på 3 minutter kan vi faktisk rekke det.
- Unger! - Missy, stå stille ett sekund.
Josh?
- Du er jo klar. - Ja. Hvordan det?
Nan, det feiler Josh noe. Han grer håret, og lukter godt.
- Han prøver å imponere Ally Taylor. - Hvem er Ally?
Får hun oss dit i tide har hun min velsignelse.
Gud er jo alltid med oss. Bryr Han seg om at vi ikke rekker kirken?
Hun har et poeng.
Gud bryr seg fordi mamma bryr seg.
- Ok, kom igjen! - Godt forsøk, din lille luring.
Hei. Mack, så du kampen i går?
- Når har jeg fjernkontrollen? - De sier du får den tilbake en dag.
Sprøtt nok begynner jeg å like seriene hun ser på.
Jeg møtte Mack i kirken for 10 år siden.
Da kjente han ikke Gud slik Nan gjorde.
Hvis hans forhold var stort...
...var Nan sitt dypt.
Hun kalte Gud Papa og snakket til ham som en gammel venn.
Noe Mack aldri klarte å forstå.
Men de to klarte likevel å skape det de fleste kaller et godt liv.
Men alt det endret seg på et øyeblikk.
Da den store sorgen kom ubedt.
Ikke kjør, det er for farlig.
Jeg har aldri sett maken.
Ja, selvfølgelig klarer jeg meg. Jeg varmer risretten.
Jeg er vel bare litt sliten.
Jeg vil måke oppkjørselen før det blir mørkt. Ring meg i morgen.
Ja, du også.
Verste uværet på 30 år. Godt at Nan og barna ikke er på veien.
Vil du ha hjelp? Et par tak med spaden, så er det gjort.
Det går bra. Tar ikke lange tiden.
Takk for bensinen.
Litt middagssulten? Maggie har laget kyllingpai.
Nei, Nan satte igjen mat i kjøleskapet.
Kanskje neste gang.
- Takk. - Greit.
Lenge siden sist. Jeg har savnet deg.
Jeg er i Skuret til helgen hvis du vil treffes. Papa.
Hei, far. Far? Far, ta imot!
Det er ikke plass.
Hei! Du bør nok sette den et sted der du finner den.
Førstehjelp! Får vi bistikk, bruker vi bekkeslam, ikke sant, Josh?
Er du sikker på at du ikke kan slippe seminaret?
Gi deg, det blir kjempehyggelig. Jeg har tro på din fars morsevner.
- Hei, unge dame, hva har du der? - Insektsamlingen min.
- Drar du på småkryp? - Nei, teppebillene Dixie og Donna.
Pinnedyret Wanda. Og det er larven Carl.
- Larven Carl. Det var fint. - Kan jeg ta dem med? Vær så snill?
- Vi kan ikke dra fra larven Carl. - Ikke særlig lurt.
- Nei. - Beklager. Jeg prøvde.
Siste sommerturen? Her blir det ensomt i helgen.
- Du skal få en 3 kgs. ørret. - Ikke fra butikken, det merker jeg.
- Hei, Willie, har du et øyeblikk? - Klart det.
- Vi må dra. - Hei, litt tålmodighet, takk. Unger?
Smil.
- Flott gjeng. - Greit! Kom dere av gårde! Ha det!
- Hei, se der. Husker dere det? - Fossen! Far, vi må stoppe!
- La oss gå og se på fossen. - Nei, vi må slå leir før kvelden.
Kan Missy prinsesseeventyret?
Kom igjen, far, du må fortelle eventyret. Vi må dra tilbake.
- Vær så snill! - Nei, vi kan ikke ta av overalt.
Svaret er nei.
- Eventyret om indianerprinsessen. - Hvordan så hun ut?
- Vel, hun var veldig pen. - Hvilken hårfarge hadde hun?
Som dette. Skal jeg fortelle eventyret?
Altså. Prinsessen var eneste datter til den eldste høvdingen.
Og han var leder for en stor stamme.
Men en sommer ble alle i landet skrekkelig syke.
Det var så ille at selv de sterkeste krigerne lå syke, døden nær.
Så høvdingene møttes for å finne en utvei.
Prinsessens far fortalte om en spådom.
Pesten gir seg bare hvis datteren til en høvding ofret livet for sitt folk.
De drøftet lenge, men innså at de ikke kunne be om et slikt offer.
Da prinsessen hørte om spådommen visste hun hva hun måtte gjøre.
For hun elsket sitt folk så høyt.
En morgen klatret hun opp på hammeren der.
Og uten å nøle hoppet hun.
Neste morgen kom en stor legedom over stammen.
De syke reiste seg fra sengene sine. Alle jublet.
Men høvdingen visste at datteren hans var borte.
Han visste hva hun hadde gjort. Hans hjerte ble knust.
Tårene trillet. Han ba høyt om at datterens offer skulle bli husket.
Den store ånden ble så rørt av tårene hans -
- at han bønnhørte ham.
Det begynte å falle vann. Akkurat der.
Og slik var det at Multnomah Falls ble til.
- Klar til å dra? - Forsetet!
Litt tålmodighet, takk.
Den har du etter moren din, har du ikke?
- Forsiktig bortved vannet. - Greit, far.
Hei, la meg ta i med det der.
Sånn...
- Jeg heter Mack. - Emile. Kona mi, Vicky.
- Er det dine to? - Det er det.
- Koser seg og driver på. - Vi og, vel, ellers blir det pinlig.
Vi holder til der oppe, hvis dere vil grille marshmallows.
- Høres fint ut. - Fint. Vi ses, da.
The other day I saw a bear
away up there
he looked at me I looked at him.
- Trivelig familie du har. - Takk, i like måte.
Far, vi må si aftenbønn til Papa.
Papa ...?
- Det er kona sitt kallenavn på Gud. - Det liker jeg.
Litt vel uformelt for min smak, men barna elsker det.
Straks tilbake.
Vet du hva moren min sa?
Hver gang en stjerne blinker, -
- blir en bønn hørt i himmelen.
Papa er jamen travel.
Hvorfor måtte hun dø?
- Hvem da? - Indianerprinsessen.
Jeg tror ikke hun måtte. Jeg tror hun valgte det.
Noe hun gjorde for å redde sitt folk.
Er den historien sann?
Det kan godt hende.
Noen sagn har røtter i sannheten.
Men at Jesus døde er ikke noe sagn.
Det står i Bibelen, så det må være sant.
Er den store ånd et annet navn for Papa?
Han er en ånd.
Og Han er stor.
- Ikke sant? - Men hvorfor er Han så slem?
Hvorfor sier du det?
Pga. Ham måtte Prinsessen hoppe utfor stupet og Jesus dø på korset.
Syns du ikke det er slemt?
Hør her. Når vi er hjemme har mor et godt svar til deg.
Far, må jeg hoppe utfor et stup en dag?
Nei.
Nei, vennen. Du må aldri hoppe utfor noe stup.
- Vil Gud be meg om det? - Nei.
Han vil ikke be om det heller.
God natt, far.
God natt.
Hun stiller gode spørsmål, hva?
Det gjør hun jamen. Hun er en spesiell jente.
- Det er dere begge. - Takk.
Glad i deg, far.
Glad i deg.
Sov nå.
Missy, nå må du pakke snart.
Skal Prinsessen ha røde eller blå støvler?
Nå må dere komme i land!
- Far, røde eller blå? - Hva annet har hun på seg?
- Rød kjole, som meg. - Da blir det rødt.
Nydelig, skatt.
Far! Se på meg!
- Hold opp. - Far!
Josh! Josh! Far!!
Josh! Far!
Jeg får ikke tak i ham!
- Klarer du deg? - Jeg får ikke tak i ham!
- Han har ham. - Kom igjen, far.
Fort. Ta den høyre.
Kom igjen, Josh.
Kom igjen.
Josh! Sånn, ja. Sånn, ja.
Missy.
Du kan komme ut nå. Alt i orden.
- Kan du se om Missy er hos deg? - Hun er sikkert med jentene.
- Går det bra? - Hvor er hun?
Her et sted. Vi finner henne.
Ikke her. Jentene mine er også vekk.
Sjekk badet og dusjene der, så sjekker jeg der borte.
- Missy! - Emily!
- Unnskyld, så du ei lita jente? - Jeg så ikke noen.
Missy?
Vicki? Jeg fant dem.
- Hvor er Missy? - Beklager, de har ikke sett henne.
Missy!
Vær så snill, Gud...
Vi må vite om noe er endret fra det du husker, som ikke stemmer.
- Du sa hun var der. - Ja.
Hva er det?
- En marihøne-nål. - Som ikke tilhører Missy?
Nei. Helt sikkert ikke.
Et av to steder, karer: Sjøen, eller fjellet.
Kan noen fortelle hva som skjer?
Jeg beklager virkelig, mr. Phillips.
Det er visst en fyr FBI har lett etter i årevis.
De tror han har bortført minst fem små jenter.
- Tror du han tok min Missy? - Vi vet ikke noe sikkert.
Mistenkte er visstnok sett. Mann i lastebil ved sperringen i Imnaha.
Si vi er der innen en time.
Mr. Phillips? Gå og hent barna dine.
SAVNET MISSY PHILLIPS
Alle her i rommet bryr seg om Missy.
Vi gjør alt vi kan for å få henne trygt hjem.
Mamma!
- Så, så, jeg er her. - Jeg er så lei meg.
Jeg glemte å passe henne ett sekund. De veltet båten.
Kjære, det er ikke din feil.
Mr. Phillips?
Søkemannskap fant bilen i fjellet.
- Helikopteret venter. - Mack, går det bra?
- Går det bra? - Jada.
Vi må dra.
- Hei. Vi satte oss til bords nå. - Hva pokker er dette?
En slags syk vits?
- Tror du jeg skrev dette? - Han nevner skuret, signert Papa.
- Hvem andre vet det? - Jeg ville aldri fleipe med det.
Hvor har du det fra?
Jeg fant det i postkassen. Noen la det der.
Hvem synker så dypt?
- Skal vi ringe politiet? - Og si hva da?
Brevet var i postkassen, men uten noen spor. Signert av Gud.
Var det ingen spor?
- Bare glem det. - Mack.
Mack!
Far!
Hallo! Vi er hjemme!
- Hei. - Hei, mester.
- Går det bra? - Ja, jeg bare gled på holka i går.
- Få se. - Bare en liten kul.
- Hva er det? - Bare noe papir fra jobben.
- Hvor er Kate? - Kommer hvert øyeblikk.
- Jeg prøvde å ringe i morges. - Jaså? Jeg var vel slått ut.
Far? Kan jeg gjøre lekser hos Ally?
- Du har sett været? - Det er bare to gater unna.
En annen gang.
Hei, du. Hei.
- Hva er det? - Jeg ville bare si hei.
Hei.
- Kan jeg gå? - Ja.
Hvordan var hun hos Arlene?
Samme som alltid.
Kommer ut av skallet en stund, og trekker seg inn igjen.
Jeg tar henne med til broren min i helgen.
Han vet om en god terapeut. Du kunne kanskje bli med.
Det er helt sikkert det hun vil aller minst.
Det er nok best at det bare er dere.
Jeg må skifte, og så har jeg noen ærender i byen.
- Mack? - Ja?
Ikke glem at vi elsker hverandre.
- Og du vet ikke noe om det? - Ikke noe stempel.
Uten stempel, ingen ombæring.
Vil du ha posten din, nå som du er her?
Hva trenger du terrengbil til?
Mack.
Kom igjen. Vi har vært venner lenge. Bare si det som det er.
Handler det om brevet?
Du har vel ikke tenkt å dra tilbake dit?
Har du snakket med Nan?
Jeg vil ikke uroe henne. Hun går på stumpene nå.
Har du bedt?
Jeg vil bare låne bilen din.
Du vet at dette ikke særlig lurt? Tenk om det er den fyren?
Som lokker deg ut dit av hvem vet hvilken grunn?
Det vet vi ikke ennå.
Har du tenkt på den andre muligheten?
- Tror du det er Gud? - Du sa du ikke så noen spor.
Kanskje det hadde ligget der noen dager uten at jeg fant det.
Det er helt vanvittig. Men jeg må handle. Det er alt jeg har.
Javel.
- Men jeg vil bli med. - Fint.
Håper det går bra med henne.
Ja. Jeg håper det går bra med deg også.
- Skatt, kan du ta denne? - Ja.
Si fra når dere er femme.
Du, jeg vet du sliter med noe.
Og det er greit hvis du ikke kan sette ord på det.
Men vi har mistet så mye allerede.
Jeg vil ikke miste deg også.
Telt. Sekk. Mat. Lykt. Truger.
I tilfelle.
- Hvor er stanga? - Ante ikke vi skulle på fisketur.
Vi bør ha noe å sysle med når vi skjønner at jeg har blitt gal.
Greit. Jeg henter sakene mine.
Du har vel ikke tenkt deg tilbake dit?
Jeg vil ikke miste deg også.
Hvor er du?
Jeg er her.
Kom frem...
Du lot oss ikke engang få begrave henne.
Din kujon!
Hvorfor?
Jeg er lei for det. Jeg er så lei for det.
Om forlatelse.
Du fikk meg hit. Nå tør du ikke stille opp.
Litt av en Papa...
Nokså kaldt, hva?
Jeg har fyr på peisen, hvis du vil varme deg.
Kom, Mack. Det er en som gjerne vil treffe deg.
Jeg sa jo det.
Mackenzie Allen Phillips.
Du store min.
Se på deg.
- Kjenner jeg deg? - Ikke godt.
Vi får jobbe med det.
Dette har jeg gledet meg sånn til. Å endelig møte deg ansikt til ansikt.
Kan jeg ta jakken din?
Og pistolen. Vi vil ikke at noen skal bli skadet.
Jeg forstår. Det er forvirrende. Det gjør vi alle.
Gjør det sånn som du vil og i ditt eget tempo.
Hva om vi presenterte oss?
Jeg er Elousia.
Jeg har mange navn, men det liker jeg godt.
Hvis du heller vil det, så kall meg det Nan gjør.
- Kjenner du Nan? - Å ja. Veldig godt.
- Sier du at du er... - Jeg er.
- Den Jeg er ..? - Jeg er den Jeg er.
Skulle du sett. Bibelvers allerede.
Du har møtt sønnen min.
Hyggelig at du kom, Mack.
- Sønnen din? Javisst. - Og jeg er Sarayu.
Sara hvem?
Sarayu. Det betyr Et pust av vind.
Akkurat...
Så...
Hvem av dere er ...?
Jeg.
Og du aner ikke hvor glad jeg er i deg.
Det er greit, vennen. La det fare.
Alle samler på ting de ser verdi i. Jeg samler på tårer.
Javel.
Det er godt å treffe dere.
Straks tilbake.
- Hvorfor måtte jeg våkne? - Jeg tror du mistet denne.
- Skrev du den? - Vi er så glade for at du kom.
Dette er sprøtt.
Hva gjør jeg her? Hva er det jeg skal?
Du skal ikke noe.
Du kan gjøre hva du vil. Du kan fiske.
Eller gå tur. Hjelpe Sarayu i hagen.
Eller snakke med Papa på kjøkkenet.
Velg selv.
Jeg vet du er litt satt ut nå, men...
...det ordner seg, Mack.
Jeg lager noe på verkstedet hvis du vil stikke innom.
Husker du den duften?
Ma Griffe.
Din mors parfyme.
Hun elsker deg høyere enn du kan fatte.
- Er jeg død? - Kjennes du død ut?
- Du visste jeg ville komme. - Klart det.
Var jeg fri til ikke å komme?
Jeg liker ikke fengsler. Du kan gå ut den døra når du vil.
Hvorfor akkurat hit?
Fordi det er her du kjørte deg fast.
- Du går i kjole. - Hva behager?
Jeg så deg alltid for meg med hvitt skjegg.
Tror det er julenissen, det.
Etter alt det du har vært igjennom tenkte jeg en far var litt mye.
Her. Hjelp til litt.
Trykk utover.
Brett sammen. Snu.
Verre er det ikke.
Jeg vet hvor stor avstand det er mellom oss.
Du tror det kanskje ikke...
Men jeg er ekstra glad i deg.
Jeg vil lege det såret...
...som vokser inni deg. Og mellom oss.
Ingen enkle svar fjerner smerten.
Ingen kjapp løsning som varer.
Livet krever litt tid og mye forhold.
Forhold...
Du er Gud den allmektige, hva?
Du vet alt.
Du er overalt, samtidig.
Og du har grenseløs makt.
Men likevel... lot du veslejenta mi dø...
Da hun trengte deg mest...
...forlot du henne.
Jeg forlot henne aldri.
Hvis du er den du sier du er...
Hvor var du da jeg trengte deg?
Min sønn.
Når smerten din er alt du ser, mister du meg av syne.
Slutt å snakke i gåter.
Hvordan kan du si at du vil hjelpe meg -
- når du ikke kunne hjelpe henne?
På grunn av deg...
...er hun borte.
Kan du ikke endre det, blir jeg aldri fri.
Sannheten gjør alle fri, Mackenzie.
Og sannheten har et navn.
Han er borte i snekkerboden, full av sagflis.
Sannhet? Jeg kan den historien.
Du forlot ham også.
Du har visst den uvanen å vende ryggen til de du liksom elsker sånn.
Jeg er ikke den du tror jeg er.
Han sa det selv. Min Gud, min Gud, hvi har du forladt mig?
Nei, Mack.
Du misforstår mysteriet.
Du skal aldri tro at det min sønn valgte å gjøre -
- ikke kostet oss begge dyrt.
Kjærlighet setter alltid spor.
Vi var der sammen.
Jeg forlot ham aldri. Jeg forlot aldri deg. Jeg forlot aldri Missy.
Han er nydelig, hva?
Skapt til å fly.
Du, derimot, er skapt til å bli elsket.
Å leve uelsket er som -
- å vingestekke en fugl.
Smerte gjør ofte det med oss.
Hvis det ikke løser seg, kan du glemme hva du er skapt til.
Det er ikke noe jeg unner deg.
Det er derfor du er her, Mackenzie. Nå skal du lære å fly.
Maten er snart ferdig.
Så Josh har kjæreste nå?
- Mener du Ally? - Jeg liker henne.
Jeg også. Jeg er særlig glad i den latteren hennes.
Hun er søt.
Han strever fortsatt med å tro at dette er virkelig.
Tror du det, eller?
Hvordan går det med Kate?
Vi...
Vi hadde et godt forhold, men...
Herregud.
- Beklager, jeg mente ikke å... - Helt greit.
Jeg laget det jo.
Det er godt.
Det er det beste jeg har spist. I hele mitt liv.
- I drømme og ellers. - Tusen takk.
Få spørre om en ting. Jeg har fortalt om Josh, Kate og Nan.
Men hvis du er ekte -
- vet du vel alt jeg skal si lenge før jeg sier det?
Jo, men...
...vi velger å høre alt du sier som om det var første gangen.
Det er herlig å se barna med dine øyne.
- Jeg vasker, du tørker? - Jeg tar denne.
Vis Mack hva du pusler med.
Lyst til å se?
Jada.
Se på den der.
Utrolig.
Jeg skjønner dere henger sammen.
Men jeg slapper mer av sammen med deg.
Sikkert fordi jeg er menneske.
Men du er jo også Gud?
Jeg er folks snarvei til Papa og Sarayu. Å se meg er å se dem.
Dere er jo så ulike.
Elousia er overhode ikke det jeg forventet.
Og Sarayu... Herrejesus.
Sarayu er kreativitet.
Handling. Livsånden.
Hun er min ånd.
For å ha kjærlighet, trengs det et forhold.
Det er alt vi vil ha med deg. Selv om du ikke kan se det.
Du er i midtpunktet for kjærligheten og formålet vårt.
Så vakkert alt dette enn er, blekner det mot hva vi ser i deg.
Siste gang jeg så på stjernene...
...lå hun inntil meg.
Jeg vet det.
Natta, Mack!
Far!
Missy!
Morn, Mack.
Liker du Neil Young?
Jeg er spesielt glad i ham.
Fikk du sove godt?
Jada.
Drømmer er viktige, altså.
Med dem kan du åpne et vindu.
Lufte ut det vonde.
Fins det noen du ikke er spesielt glad i?
Niks. Har ikke klart å finne noen.
Det er vel bare sånn jeg er.
- Blir du ikke sur på dem? - Alle foreldre blir vel det.
- Og da blir du nidkjær og vred? - Hvilket ...?
Vred.
- Nå er jeg ikke helt med. - Gi deg.
Alle vet at du straffer alle de som skuffer deg.
Nei. Jeg trenger ikke straffe folk. Synd straffer seg selv.
Du har nok vanskelig for å tro det, -
- men jeg er midt i alt det du syns går så galt -
- og virker til ditt beste.
- Det er greia mi. - Hvordan kan du si det?
Med så mye smerte og lidelse i verden!
Hva er godt i at ei lita jente blir drept av et sykt udyr?
Kanskje du ikke bevirker det, men du stopper det iallfall ikke.
Mackenzie, du prøver å forstå verden -
- utfra et veldig ufullstendig bilde.
Som om du ser gjennom kvisthullet av smerten din.
Den sanne, grunnleggende feilen i din verden -
- er at du ikke tror at jeg er god.
Jeg er!
Og hvis du ante hvor glad jeg er i deg, -
- så ville du, selv når du ikke forstår en ting, vite -
- at jeg virker i livet ditt, til ditt beste.
- Og da ville du hatt tillit til meg. - Tillit?
Hvorfor skulle jeg ha det? Datteren min er død.
Du kan aldri rettferdiggjøre det som skjedde med henne.
Ser du etter veien ut?
Hvis du leter etter bilen din, så er den der oppe, bak skogen.
Men du kan trenge disse.
Takk.
For ordens skyld:
Vi rettferdiggjør ingenting.
Vi vil helbrede det, hvis du lar oss.
Før du går, håpet jeg du kunne hjelpe meg med en ting i hagen.
- Til feiringen. - Hva feirer dere?
Hvis du lurer på det, så bli her og se.
Dette er jo... vilt.
Det er ikke ordet du tenker.
- Det er rene kaoset. - Ja, ikke sant?
Så vakkert!
I morgen vil jeg plante noe helt spesielt her.
For å gjøre klar jordsmonnet må vi grave opp alle røttene.
Ellers kommer de igjen og skader de nye vekstene.
Men dette er jo herlig.
Du kan begynne der borte.
Pass på. Den der kan du dø av.
- Hva gjør en giftplante her? - Du tror visst at gift er dårlig?
Den rene sevjen fra denne kvisten ville drept deg.
Men bland den med nektar fra denne blomsten, -
- så får den en utrolig evne til å helbrede.
Få spørre deg noe.
Hvor sikker er du på din evne til å skille mellom rett og galt?
- Det er gjerne åpenbart. - Og hva gjør noe til noe godt?
At jeg, eller de jeg er glad i, har nytte av det.
Og det onde?
Det er skadelig.
- Hvis det skader noen jeg liker. - Så dette bestemmer egentlig du?
- På sett og vis. - Har du noengang tatt feil?
Eller forandret mening etterhvert?
Så klart.
Og det er milliarder som deg.
Og alle, hver især, bestemmer -
- hva dere syns er godt og ondt.
Og når ditt gode bryter mot din nestes ondt -
- oppstår det uenighet. Kriger bryter ut.
Fordi alle vil gi seg med å leke Gud.
Det er ikke det dere er skapt for.
Hver mann for seg.
Det var alltid tenkt som en samtale mellom venner.
- Hva syns du? - Fortsatt et kaos.
Ja, det er det, Mack.
Vilt og vidunderlig. Makeløst målrettet.
Dette kaoset er deg.
Jaså, så du blir likevel.
Lurer på det.
Sarayu er flink til å overtale, hva?
Bare jeg var glup nok til å fatte et ord av det.
Hvis du vil rusle en tur vil jeg vise deg noe borte på andre siden.
Jeg rydder verkstedet litt, så møtes vi der nede.
Ta båten, hvis du vil. Stanga mi ligger der, hvis du tror du får napp.
Far!
Mack! Mack, ikke vær redd.
- Hvorfor gjør du dette mot meg? - Det er ikke meg.
- Du sa jeg skulle ro ut hit. - Dette skjer inni deg.
- Du trenger ikke la det fortære deg. - Nei, nei, nei.
Pust dypt inn, og lytt til stemmen min. Ikke se dit, se hit!
Missy!
Ikke tenk på fortiden. Ikke tenk på smerten.
Se på meg! Alt skal bli bra igjen.
Se på meg!
Tro meg, ikke noe av dette kan skade deg.
Bare fest blikket på meg. Pust.
Bra, Mack.
Jeg drar ingen steder.
Sånn, la oss få deg ut av båten.
- Hva? - Du hørte meg.
- Det er ikke morsomt. - Jeg spøker ikke.
- Dette klarer du. - Jeg kan ikke.
Ikke alene, nei.
- Da synker jeg. - Nei, Mack.
Du ser en fremtid uten meg. Og den fremtiden fins ikke.
Jeg lovte å alltid være med deg. Og jeg er akkurat her.
Kom nå da.
Javel.
Sånn, ja.
Dette er sinnssykt.
- Og så da? - Bare begynn å gå.
Javel.
- Hvordan går det? - Har fortsatt spader.
Vi får visst selskap.
Se der.
Se på den! Den var nydelig.
Godt over halvmeteren. Har jakta på den i ukevis.
- Kan du ikke si den skal bite på? - Er ikke noe sport i det, vel?
Du er ikke helt som de lærte meg i bibeltimene.
Religion... Religion er for mye slit.
Jeg vil ikke ha treller.
Jeg vil have venner, familie å leve sammen med.
Og det å følge reglene, og prøve å bli en god kristen?
Tenk deg om, Mack.
Jeg er vel ikke akkurat det du kaller en kristen, er jeg?
Nei, du er vel ikke det.
Jeg blåser i hva du kaller dem.
Jeg vil bare se folk forandret av å kjenne Papa.
Å føle hvordan det er å virkelig være elsket.
Det tror jeg aldri jeg har kjent.
På med skoa. Jeg viser deg hvordan.
Følg stien til den slutter, og så fortsetter du.
Blir du ikke med?
Dette er en vei bare du kan gå.
- Du sa jo du alltid var hos meg? - Og jeg mente det.
Stol på meg.
Ikke glem det du har lært.
Jeg venter akkurat her.
Fortsett.
Hallo?
Er det noen her?
Unnskyld, jeg...
- Og du er ...? - Visdom.
Forstår du hvorfor du er her?
Ikke egentlig. Men jeg har begynt å venne meg til det.
I dag er en alvorsdag. Med alvorlige følger.
Dette er dommens sted.
- Dom? De sa jeg ikke var død. - Du er ikke det.
Hva er dette her da?
Du tror ikke at Gud er god?
- Er Missy Hans barn? - Selvsagt.
Altså nei.
Jeg syns ikke Gud elsker barna så godt.
Hvis du tror det...
Kom. Sitt ned.
- Du kan fint dømme meg derfra. - Dømme deg?
Har du noe å bekjenne?
- Å, du vet hva jeg har gjort. - Ja. Men du skal ikke dømmes.
I dag er du dommer.
- Hva? - Hvorfor er du overrasket?
Hele livet har du dømt alt og alle, -
- deres handlinger og hensikter, akkurat som om du kjente dem...
Du forhåndsdømmer. Utfra folks hudfarge.
Utfra klærne deres. Kroppsspråket deres.
Etter alt dømme er du en velprøvd kjenner.
Ta plass.
Javel.
Hvem skal jeg dømme, da?
Noen må da være skyld i all smerten og lidelsen i verden?
Hva med de selviske?
De grådige? De som skader andre?
Mordere? Narkolangere? Terrorister?
Skyldige?
Ja.
Hva med menn som slår sine koner?
Eller fedre som slår sine sønner som utløp for egen smerte?
Vi går ikke inn på det der.
- Skal den mannen dømmes? - Ja.
Og du har bare å holde munn!
- Hva med denne gutten? - Hva med ham?
Ville du dømt ham?
- Han er et barn. - Du har gjort det alt.
Den gutten er faren din.
Og så... Hva med mannen som dreper små piker?
Far! Far!
- Det er nok. - Er den mannen skyldig?
- Jeg ville dømt ham til helvete. - Og faren?
Mannen som forkrøplet ham til et vanskapt uhyre?
- Jeg dømmer ham også. - Hvorfor slutte der?
Går ikke skadene på sjelen tilbake til Adam?
Og hva med Gud? Er det ikke Hans feil?
Han satte alt dette i gang.
Og særlig hvis Han kjente utfallet...
Vil du jeg skal si det?
Absolutt.
Det er Guds skyld.
Hvis det er så lett for deg å dømme Gud, -
- må du velge ett av barna dine til å komme i Paradis i evighet.
Den andre skal gå til Helvete.
- Jeg kan ikke... - Ikke hva?
Jeg ber deg bare gjøre noe du tror Gud gjør.
Altså, hvem skal til helvete?
Du kunne velge Kate. Hun sier mye som sårer.
Hun stenger deg ute. Du vet ikke om hun er glad i deg mer.
Eller du kunne velge Josh.
Han har vært ulydig.
Sneket seg hjemmefra. Løyet for deg.
Visste du ikke det?
Mackenzie, ta ditt valg.
Jeg vil ikke være med mer.
- Jeg kan ikke. - Kan ikke hva?
- Jeg kan ikke. Jeg vil ikke. - Du må.
- Dette er ingen lek. - Du må.
- Vet du hva? Dette er urettferdig. - Du må.
Det er urettferdig.
Jeg kan ikke.
Ta meg.
Jeg går, i stedet for dem.
Jeg tar deres plass.
Du skal ta meg.
Jeg tar deres plass. La ungene mine være, og ta meg!
Mackenzie...
Du dømte at barna dine er verd å elske.
Selv om det koster deg alt.
Nå kjenner du Papas hjerte.
Men det jeg ikke kan forstå er at Gud kan elske Missy...
...og utsette henne for noe så grusomt.
- Hun var uskyldig. - Jeg vet det.
Bruker Han henne til å straffe meg? For det er urettferdig.
Og hun fortjente det ikke.
Kona mi og barna mine fortjente det ikke.
Jeg gjør kanskje det. For du vet jeg...
Er din Gud sånn, Mackenzie?
Ikke rart du drukner i dyp sorg.
Gud er ikke sånn.
- Dette var ikke Guds verk. - Han hindret det ikke.
Det er mye Han ikke hindrer, som smerter Ham.
Det som skjedde med Missy var ondskapens verk.
Og ingen i din verden er immun mot den.
Vil du ha løfte om et liv uten smerte?
Ja.
- Ja. - Det fins ikke.
Så lenge det fins enda en vilje i dette universet -
- som er fri til ikke å følge Gud kan det onde komme inn.
Det må da finnes en løsning.
Den fins.
Men den løsningen bygger på tillit.
Jeg vil ikke være dommer mer.
Missy...
Hun kan ikke høre deg.
Kan hun se meg?
Nei.
Men hun vet du er her.
- Har hun det bra? - Bedre enn du vet.
Missy!
- Tilgir hun meg? - For hva?
Å ikke redde henne. Ikke finne henne i tide.
Missy ser det ikke sånn.
Og ikke Nan eller Papa heller.
Du får gi slipp på det nå.
- Hvordan var det? - Skrekkelig.
Og vidunderlig.
Jeg er veldig stolt av deg, min venn.
Tusen takk. For at jeg fikk se henne.
Det var ikke mitt forslag.
Funker best når vi gjør det sammen, hva?
Har Gud tid til å sole seg?
Du aner ikke hvor mye jeg får utrettet nå.
Papa.
Ja, Mackenzie?
Jeg var streng mot deg.
Beklager.
Jeg visste ikke.
Det ligger bak oss, der det hører til.
Kanskje vi kan vokse sammen uten det.
Gjerne.
Takk for at jeg fikk se Missy.
Gleden var helt på min side.
Og du aner ikke hvilken glede det var å se dere to sammen igjen.
- Og Missy er helt spesiell. - Å ja...
Nå forstår du.
Jeg kan skape ubeskrivelig glede midt i usigelige tragedier.
Men det betyr ikke at jeg står bak tragediene.
Du vet hva jeg har følt for deg i hjertet mitt.
- Hvorfor jobbe videre på meg? - Det er det kjærlighet gjør.
Jeg skjønner visst ikke stort av forhold.
Du er glad i meg for det.
Mannfolk... Av og til er de så teite.
Kalte Gud meg nettopp en idiot?
Når du oppfører deg sånn, så. Å jada.
Gå og stell deg. Stor kveld i kveld.
Får jeg vite hvor vi skal?
Se deg rundt. Ikke glem å nyte turen.
Da var vi her.
- Er dette alt? - For dine øyne, ja.
Denne ene kvelden vil vi gi deg et glimt av det vi ser.
Javel.
- Hva er det? - Ikke hva.
Hvem.
Papas barn av alle tungemål, folkeslag og nasjoner.
Det du kaller karakter og følelser -
- ser vi som farger og lys.
Hva skjer med den der?
- Hvorfor ser han på oss? - Han ser på deg.
Er det...
Far.
Mack, jeg er så lei for det.
For alt.
Jeg var blind og så deg ikke. Jeg så ingen.
Jeg vet det.
Jeg var redd.
- Hva skulle jeg gjøre? - Min sønn. Jeg tilgir deg.
Du er den faren jeg aldri kunne bli.
Og jeg er så stolt av deg.
Kan du noengang tilgi meg?
Vi ses igjen, gutt.
Kom, så drar vi hjem.
Mack. Våkn opp.
Nå må vi dra.
Papa?
God morgen, gutten min.
- Du tuller med meg, du? - Å, hele tiden.
Til det vi skal gjøre i dag trenger du en far.
- Hvor skal vi? - Nesten fremme.
Vi skal gjøre noe her som du vil synes er veldig vondt.
Nei, få slippe...
Gutt, vi vandrer legende stier så fortiden din får gro.
Du vil jeg skal tilgi ham.
Han drepte datteren min.
Jeg vil skade ham.
Han skal lide slik jeg led. Jeg vil du skal skade ham.
Det vet jeg du vil.
Men også han er min sønn, og jeg vil frelse ham.
Frelse ham? Han skulle brent i helvete.
Så nå er du dommer igjen?
Man lar du ham slippe ustraffet?
Ingen slipper ustraffet fra noe.
Alt får følger.
- Det han gjorde... - ...var grusomt.
Jeg ber deg ikke unnskylde det han gjorde, -
- men å stole på at jeg gjør det rette.
- Og vet hva som er best. - Og så?
Tilgivelse skaper ikke et forhold.
Du skal bare slippe kvelertaket.
Mack, smerten i deg fortærer deg.
Den stjeler all din glede og evne til å elske.
- Jeg kan ikke. - Det er ikke det at du ikke kan.
Du sitter fast fordi du ikke vil.
Du må ikke gå alene.
Jeg er med deg.
- Jeg vet ikke hvordan. - Bare si det høyt.
Jeg ti...
Jeg tilgir...
Jeg tilgir deg.
Mackenzie, du er sånn en glede.
Jeg er sint ennå.
Klart det. Ingen slipper alt med en gang.
Du må kanskje tilgi tusen ganger før du får teken.
Men det får du.
Kom nå.
La oss få Missy hjem.
Jeg tilgir deg.
Vær så snill ...!
Det er godt for en kropp å la legende vann strømme.
Det er dine tårer, Mackenzie.
Vi har samlet dem lenge.
Vær så god.
Mackenzie, vi har et tilbud til deg.
Du kan bli her hos oss, eller dra hjem til Nan og barna.
Uansett så lover vi at vi alltid er med deg.
Og Missy?
Hvis du blir, treffer du henne i ettermiddag.
Hvis ikke, drar du fra henne. Men bare en stund.
- Hva vil hun? - Aller helst treffe deg i dag.
Men her fins ingen utålmodighet. Så hun syns det er greit å vente.
Alt jeg har opplevd her har vært så utrolig.
Hjemme går jeg på jobb, prøver å være en god mann.
Å være glad i familien min.
Har det noe å si hva jeg gjør?
Selvfølgelig. Du er viktig, og alt du gjør.
Alt vi gjør, alt vi tilgir, hver kjærlighetsgjerning -
- forandrer universet. Til det bedre.
Er noenting viktig, er allting viktig.
Da vil jeg hjem.
Javel. Kan vi be deg om en tjeneste når du drar?
- Hva du vil. - Kate trenger deg.
Hun klandrer seg selv for at Missy er død.
Du hadde nok med å klandre deg selv. Men ingen bebreidelser mer.
Når jeg drar hjem -
- vil jeg ha deg i livet mitt.
- Jeg var alltid der. - Jeg er alltid der.
Jeg vil alltid være der.
Det er bra.
For jeg er blitt ekstra glad i deg.
Jeg elsker deg, Mack.
Mack?
Mack! Hei.
Hei, kompis. Du er våken.
- Hvor er jeg? - På sykehus.
Hvor er Papa?
Jeg henter legen og familien.
Willie...
Hun var der.
Hvem da? Var hvor?
Jeg må snakke med Kate.
- Hei, ta det helt med ro. - Og Nan og Josh.
- Jeg må fortelle... - De kommer. Søster henter dem.
Hva skjedde?
Du ble truffet av et førti tonns vogntog.
I går?
Nei, fredag. Da du hadde rappa bilen min.
Det er umulig.
Denne helgen var jeg i skuret.
- Mack, du kom aldri frem. - Å joda.
Jeg kom frem.
- Jeg var der. - Dette var mye på en gang.
Jeg møtte Gud.
Papa hilser at Han er ekstra glad i deg.
- Mack? - Hvil deg.
Du klarte deg.
Unnskyld. For alt sammen.
Det gjør ikke noe. Vi kan snakke om det senere. Nå må du hvile.
Jeg har så mye å fortelle deg...
Om sjøen. Og Papa.
Og Missy.
Hun var der. Jeg så henne.
Det går bra.
Hun har det bedre enn bra. Hun er lykkelig.
Hun er nydelig.
Hun er så nydelig.
- Hei, mester. - Hei, vennen.
Du er sterk.
Tusen takk.
- Få et minutt med Kate. - Ja.
Takk.
Hei, du.
Jeg vet at vi har hatt litt knute på tråden i det siste.
Jeg gikk så opp i min egen sorg -
- at jeg ikke klarte å hjelpe med din.
Om forlatelse.
Kate.
Ikke noe av dette er din skyld.
Jeg skulle ikke stått i båten.
Se på meg.
Ikke dvel ved fortiden. Alt skal bli bra igjen.
Jeg vet hvordan det føles å bære det du har båret.
Og jeg har akkurat begynt å lære å legge fra meg den børa.
Og jeg håper det er noe vi kan lære sammen.
Samme hva du må gjennomgå. Du trenger aldri gjøre det alene.
- Jeg er så glad i deg. - Jeg er glad i deg også, far.
Jeg er så glad i deg, Kate.
Den dagen fortalte Mack Nan alt.
Jeg tror deg.
De neste ukene ble Mack fort bedre.
Det er sikkert noen som lurer på om alt skjedde slik Mack husker.
Eller om dette skjedde i det hele tatt.
Det må dere vel avgjøre selv.
Men forandringen jeg ser i ham er bevis nok for meg.
- Hei. - Willie sa abboren biter.
- Vi vedder om rekorden på 2,5 kg. - Lettjente penger.
- Har du med stang til meg? - Velg og vrak.
En til deg og, hvis du har en lykkedag.
Jeg tar imot den.
Den store sorgen er borte.
Mack opplever hver dag med en dyp lykkefølelse.
Han elsker rausere enn mange. Han tilgir fort.
Og enda fortere ber han om forlatelse.
Han har blitt som barn igjen.
Eller kanskje det barnet han aldri fikk være.
Han har stor tillit og undring.
Det skulle ikke forundre meg om han en gang i blant tar av seg skoene -
- bare for å sjekke om... Ja... du vet.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2017